Diseases of the mind

Laika gaitā ir novērotas vairākas parādības, kas norisinās galvā jeb pareizāk būtu teikt domās, domas procesos.

Bieži vien šīs te parādības var novērot, bet ir grūti ar tām cīnīties jeb trūkst izpratnes par to, ko iesākt.

Tās noteikti var arī iedalīt dažādās kategorijās, kā piemēram diseases, kas attiecas uz sevi, citiem, uz darbiem, uz parādībām, uz materiālām vērtībām.

Vajadzība izdarīt
Tu savā galvā vislaik turi kādu darbu vai darbību, kas tev ir jāizdara, tu saproti, ka tas būs jāizdara, citādi notiks kas cits, kas nepatīkams visticamāk. Tomēr tev ir zināma atture šo lietu vienkārši paņemt un izdarīt, tā vietā tu ej kārtīgi paēd, tad tu nomazgājies, tad tu apskaties kādu adresi, piem., draugiem.lv, tad tu apsties kādu video, tomēr tev vislaik seko tas, ka būs šī lieta jāpaveic un vajag laiku, kad to sākt. Tā tu to velc un velc līdz pēdējam, pat uzsākot to darīt, tevī aizvien vēl ir apziņa, ka tas ir jāpabeidz, par spīti tam, ka to negribas. Gala rezultātā ir ļoti grūti šo darbu veikt ar pilnu atdevi un vispusēju pārredzamību pār to.

Piemērs: Tev ir jāuzraksta Angļu valodā eseja, radošais darbs. Tu atnāc mājās un saproti, ka to ir jāpaveic, bet ļoti negribās. Par vienk ēdot, tev nākas izbojāt esošo mirkli ar pārdomām par to, ko vēl neesi paguvis izdarīt.

Risinājums: Šāda galvā domāšana ir lieka. Vajag aizmirst, ka ir kaut kas jāizdara. Tā vietā dari to, ko tu gribi, jeb ko patiesībā redzi kā nepieciešamu izdarīt. Kas tāds, ko tu spēj uzsākt darīt bez domāšanas. Beigu beigās, kad esi gatavs uzsākt ko darīt, vienkārši paņem šo darbu un uzsāc to darīt, bez liekiem sevis pārmetumiem.

Nepagūšana laikā uz tikšanos
Tu saproti, ka laiks ir atlicis maz, lai paspētu laikā. Tu skrien kā nokaitināts ķīnietis, lai pēc iespējas mazāk nokavētu.

Piemērs: Stundas sākas kā parasti 8.30. Ir jau 8.20, bet tu aizvien vēl esi mājās, cenšoties izdomāt, kādu apģērbu vilkt. Tu ātri pārskati visas drēbes, gribi ņemt sarkanā krāsā, ātri pārdomā, tomēr ņemsi zilā. Tu jau steidzies pie durvīm, izej ārpusē durvīm, kad saproti, ka aizmirsi dzīvokļa atslēgu, tu dodies atpakaļ pēc tās, tagad tev tā ir, tu aizslēdz durvis un nesies uz skolu. Tevi pavada trauksmainums un arī ieradies skolā tu nespēj pielāgoties stundas procesam.

Risinājums: Tā vietā, lai skrietu, ievelc 5 dziļas elpas. Pārdomā, kur tev ir jāskrien, kālab tu gribi skriet un vai tiešām tas ir svarīgi. Ja vēl esi pie pietiekamas apziņas, spēsi atgūties un mierīgi atrast vajadzīgās mantas un doties uz skolu zinot, ka jāpieliek solis un tas arī viss.

Trauksmainums, sekas kam?
Vienkārši aplūkojot situācijas rodas iespaids, ka tam pamatā ir vienkārši prāta trauksmainība un nespēja būt veselam. Ar veselumu šeit ir domāts, ka prāts nespēj koncentrēties jeb pareizāk būtu teikt, domas netiek virzītas vienā virzienā. Tās šaudās katra uz savu pusi, reizē esot iestrēgušas pie viena temata. Tātad tas arī nozīmē, ka ir grūti brīvi domāt un, ka kaut kas traucē vai pat ierobežo domāšanas procesu.

Tātad pamatjautājums būtu kā saglabāt/uzturēt domāšanas veselumu, kā pārstāt ļauties domām, kas šaudās uz visām pusēm vai ir pieķērušās vienam tematam? Viens ieteikums būtu jautāt sev: "Ko tu dari pašlaik?" Rezultāts uz ko tiekties: sasniegt klikšķi, brīdi, ka tu apjēdz, ka sēdi savā istabā/laukā jebkur citur un brīvi spēj nosacīt, ko tu darīsi turpmāk vai ko grasies darīt.